-Vem är det? -Mùi.
Jag öppnar dörren. Kom in.
DOFTEN AV GRÖN PAPAYA
Det är lilla Mùi, vår nya tjänsteflicka.
Stackarn har gått hela dagen för att komma hit.
Om Tô levde, skulle de vara lika gamla.
Tala inte om det, hon har det nog bättre där hon är.
Snart börjar utegångs förbudet och Trung har inte kommit hem.
Jag går upp och hjälper svärmor att lägga sig.
Har far inte lagt sig än?
Frun sa du fick sova lite längre. Jag väcker dig när du ska göra upp eld.
Bryn först fettet.
Fräs grönsakerna så att aromen kommer fram. De får inte bli mjuka.
Sen lägger du dem åt sidan och gör likadant med köttet.
Häll det i vattnet.
Fettet ger glans åt de kokta grönsakerna, det ser aptitligare ut-
-vilket är viktigt för herrskapet, men helt oväsentligt för oss tjänare.
Lägg sen upp det på två assietter.
Glöm inte att spara lite till oss.
Farmor är färdig med sina böner. Lägg grönsakerna i vattnet.
-Vem är hon mor till? -Herrn. Tvätta händerna.
Hon förlorade sin make strax efter att herrn hade fötts.
Nu ber hon dagarna i ända. Lägg upp ris i en stor skål.
-Är allt klart? -Ja.
-Mùi, ta brickan till farmor. -Jag kan ta den.
Ta den här i stället.
Far, jag äter ute med Khuyên.
Ta din siesta som vanligt. Vi kommer hem till teet.
-Jag då? -Du är för liten.
Mùi, hämta lite mer soppa.
Svärmor vill att du håller henne sällskap under måltiderna.
Jag följer också med upp.
Gå upp med brickan.
-Ät nu, annars kommer du för sent. -Det är sommarlov, farmor.
Det är så sant.
Khuyên och jag går nu, mor, men vi kommer hem till teet.
-Då köper jag kakor. -Adjö.
Mùi, du kan äta nu.
-Lam, ät, min gosse. -Ja, mor.
Ät. Tyvärr är soppan slut.
Däruppe och därnere dukar vi fram så mycket att vi inte får nåt själva.
Diska efteråt.
-Vem var den andre unge herrn? -Herr Khuyên, herr Trungs vän. Ät.
Tin!
-Tack och adjö. -Adjö.
Mùi, tvätta händerna och gå och köp tio kakor.
Om tre månader får du gå hem och hälsa på din mor.
Tack, frun.
Mùi, skynda dig, det är snart dags att göra upp eld.
Hallå där.
-Vad heter du? -Mùi.
Jaha, Mùi. Jag heter Thuân.
Det är snart dags för bönerna.
-Hur mår farmor? -Bara bra.
Det var bra det, mycket bra.
-Tack och adjö, lilla Mùi. -Adjö, farbror.
-Vart ska du? -Ut och få lite frisk luft.
Ja, i den här hettan är det svårt att sova. Glöm inte utegångsförbudet.
Vilket värme! Gud, så varmt!
Du kan ordna dina saker i morgon.
Du har arbetat tillräckligt i dag. Lägg dig nu.
Var är dina föräldrar? Har du några syskon?
Far dog för tre år sen, mor och lillasyster bor kvar hemma i byn.
-Ska du hälsa på dem snart? -Om tre månader, sa frun.
Frun är verkligen snäll.
Vem låg och sov här före mig?
En annan tjänsteflicka, men hon åkte hem och gifte sig.
-Är fotot på altaret farmors make? -Ja, men han dog mycket ung.
-Vem är den lilla flickan? -Det är en sorglig historia.
Det var herrskapets dotter och hon hette Tô.
Hon dog för sju år sen. Om hon hade levt nu skulle ni varit lika gamla.
Hur dog hon?
Hon blev sjuk. Men herrn tror att det var hans fel.
För sju år sen gav sig herrn av hemifrån med familjens alla pengar.
Det var tredje gången det hände.
När han hade gjort av med alltihop brukade han komma hem igen-
-men den här gången var han borta mycket längre.
Sa frun ingenting när han kom tillbaka?
Nej, inte ett ord. Hon bara grät av glädje.
Tô då?
Utegångsförbudet.
Herrn skulle bara ta lite frisk luft, så han är säkert hemma nu.
Tre veckor efter att han hade gett sig av blev Tô sjuk.
Och dan innan han kom tillbaka dog hon.
Han trodde att hon dog för att sona de synder han hade begått.
Det är därför han aldrig mer ger sig av.
Nu sover vi, i morgon ska vi upp tidigt.
Mor.
Det är dags att gå upp.
Du är lycklig som fortfarande är ung och har ljuva drömmar.
-Vad drömde du? -Jag vet inte.
Jag skulle så gärna vilja drömma, men jag har inte drömt på åratal.
Vissa morgnar vaknar jag med bilden av en gammal kvinna på näthinnan.
Kanske beror det på att jag drömt något den natten-
-men jag vet inte om den gamla kvinnan är min mor eller jag själv.
Vem i all världen är i köket så här tidigt?
Är frun redan uppe?
-Har vi något ris kvar? -För fyra, fem dar.
Det är till hushållspengar. Se till att vi har mat några dagar framöver.
Fruns örhängen! Herrn har gett sig av igen med alla pengarna! Milda makter!
Borsta tänder, tvätta händer, ansikte och fötter, kamma håret, gå på toa
Nej, inte det heller.
-Jag är ledsen. -Adjö.
-Vad har hänt? -Jag har slagits med barnen.
Gör det ont?
Är pappa hemma?
Nej. Gå och be Mùi om rena kläder.
Salta ordentligt när det är ont om mat...
...då äter de mer ris till rätterna.
Det är till de kokta grönsakerna.
Bär upp det.
Mor sa att vi kunde börja äta.
Fy, vad salt!
Titta på mig.
Ät.
Är det gott?
Lilla Mùi, kom hit så får jag fråga dig en sak.
-Tack. -Hur mår farmor?
Riset är nästan slut, och vi har inte sålt en meter tyg.
Bara två trådrullar! Vad kan man köpa för de pengarna? Milda makter!
Det är ditt fel.
Om du hade älskat honom, skulle han inte ha gått till andra kvinnor.
Från första början visste jag att min son skulle bli olycklig med dig.
Du har en make och du klarar inte av att göra honom lycklig.
Det räcker.
-Resten av papay an då? -Släng den.
Sluta!
Bra, då kan du gå och äta.
Smaklig måltid, mor.
-När kommer pappa hem? -Jag vet inte. Ät.
-Varför gråter du? -Varför kommer inte pappa hem?
Tyst!
-Tack. -Adjö.
-Nu har vi pengar till ris. -Gå och köp 25 kg.
Vi måste skära upp köttet. - Häll upp det i krukan där.
Prima ris!
Vi har en gäst i kväll... Herr Khuyên.
-Vem är det? -Herr Trungs gode vän, förstås.
-Får jag steka grönsakerna själv? -Ja, om du vill det.
Tre år efter att hennes man dog - älskade hon honom alltjämt-
-och vägrade att gifta sig med mig.
Alltsedan den dagen betraktar jag henne på avstånd.
Hon har flyttat flera gånger och varje gång har jag följt efter.
På så vis har även dina och mina vägar kommit att korsas.
Sedan Tô dog har farmor inte lämnat övervåningen.
Jag har inte sett henne på sju år nu.
Mùi, kan du inte få henne att gå ner på gården, så att jag får se henne.
Ni skulle ju kunna gå upp och smygtitta på henne...
Nej, det går inte. Det vore förfärligt om hon fick syn på mig.
Nej, det går inte.
Fortsätt upp!
Det gör inget.
Milda makter!
Frun älskar de här vaserna, de är antika.
Inte ens med alla mina sparpengar skulle jag kunna köpa en likadan.
Du har tur.
Frun, skynda er upp!
En dyrbar pjäs...men utan sin pendang är den inte mycket värd.
Jag går ändå med på det.
TIO ÅR SENARE
Mùi, skynda dig, svärmor vill tala med dig.
Affärerna går dåligt. Fortsätter det så här, blir det bistert.
Innergården används ju inte, vi skulle kunna föda upp papegojor där också.
Vi får se...
I så fall hör jag mig för.
Din mor talar med Mùi nu. Hon skulle ha det rätt bra hos din vän Khuyên.
Han bor för sig själv och skriver musik.
Hans föräldrar är rika, hon skulle få bättre betalt än hos oss.
Jag skulle ha gett det här till Tô om hon var i livet.
Du har alltid varit mig till stort tröst.
Tack vare dig har jag känt att jag haft en dotter.
Lam har flyttat hemifrån för att kunna skriva. Och nu flyttar du...
Under lång tid hoppades jag att Lam skulle ta dig till hustru...
Min älskade lilla flicka!
Ät inte. Ta med mig ut på restaurang.
Har du fått mycket gjort? Spela för mig det du har skrivit.
Det luktar gott. Hur är din nya tjänsteflicka?
-Bra. -Hur då "bra"?
-Hon arbetar flitigt. -Det var inte det jag menade.
-Var är vasen jag gav dig? -Sönder.
"Sönder"? Du menar att hon haft sönder den?
Vad svarar du om jag säger att hon gjorde det med flit?
Hur många vietnamesiskor är det som aldrig rört sin fästmans huvud?
Mor berättade att en väluppfostrad kvinna förr i tiden aldrig gjorde det.
Hon sa också att det snart gått två veckor sen du sist hälsade på oss.
Din far är också förvånad.
I...min...trädgård...
...finns...ett...papaya...träd.
Papayorna...hänger...i...klasar.
Den mogna frukten...är ljusgul.
Den mog... Den mogna papayan...
...har god, sötaktig smak.
Vi har haft en svart hund...
...i tre år nu.
Han har en lång kropp, stora tassar...
Han har en lång kropp, stora tassar och stora öron.
Ska jag börja?
Plötsligt går en krusning över vår- vattnet som samlats i en klippskreva.
Skakningen i marken ger liv åt starka vågor-
-som stöter emot varandra i ett oregelbundet svall-
-utan att bryta.
Om det finns ett verb-
-som betyder "röra sig harmoniskt" så bör det användas här.
Körsbärsträden, i skuggan, böljar fram och tillbaka-
-i takt med vattnet.
Men det märkliga är att hur mycket de än förändras-
-behåller de ändå formen av ett körsbärsträd.